1492
ЗАВЛАДЯВАНЕТО НА РАЯ
Преди 500 години Испания е обхваната
от страх и суеверия.
Короната и инквизицията безмилостно гонят всеки,
дръзнал да мечтае.
Само един мъж се противопоставя на тяхната власт.
Повярвал в съдбата си, той пресича морето на сенките
в търсене на слава и злато, и в името на бог.
От всички неща, написани от баща ми, а те са доста,
най-добре си спомням това:
"Нищо от прогреса на човечеството не е постигнато с единомислие."
Получилите просветление са осъдени да следват съдбата си,
въпреки останалите.
Имало време, когато Новият свят не съществувал.
Слънцето залязвало на запад в океан, непрекосен от никого.
А отвъд него - безкрая.
Виж!
Сега изчезна наполовина.
Добре. А сега?
Виждам само мачтата.
Затвори си очите. Не поглеждай!
Гледам те.
Ще ги отвориш, като ти кажа.
Един път попитах баща си къде иска да отиде.
Той ми отговори: "Искам да преплувам всички морета.
Искам да ги кръстосам надлъж и нашир."
Сега!
Няма го.
Какво ти казах?
Кръгла е като този портокал.
Кръгла.
Да вървим!
Добро утро, отче!
Диего!
Целуни брат си, Диего!
Имам новини за теб.
Ще те изслушат в университета на Саламанка.
Следващата седмица?!
Така пише.
Как успя?
Имаше някои трудности.
Трябваше да гарантирам, че не си напълно луд.
Марко Поло твърди,
че е видял земен рай на брега на Китай.
Вярваш ли в това?
Вярвам в ада и рая.
А също, че е възможно и двете да са на земята.
Хайде да те чуя още един път.
Защо искаш да отплаваш на запад?
За да открия нов път към Азия.
Азия е най-богатото царство на злато и подправки.
Сега има само два начина да се стигне до там.
По море, като се заобиколи Африка.
Пътуването отнема една година.
И по суша, но турците са затворили пътя за християни.
Мисля, че има и трети начин.
Да се преплава океана на запад.
Разстоянието е неизвестно. Дори казват, че е безкрайно.
Суеверие. Мисля, че Индия е на около 750 левги
на запад от Канарските острови.
Откъде си толкова сигурен?
Според изчисленията на Тосканели, Марин Тирски, Езра.
Езра е евреин. - Такъв е бил и Христос!
Само две минути, а вече си мъртвец.
Защото казвам истината?!
Изгарят хора и за по-малко.
Мъжете, пред които ще се изправиш нямат чувства.
Трябва да контролираш страстите си.
Страстите не могат да се контролират.
Нуждаеш се от благословията на този съвет.
Ако кажат "не", ще трябва да се откажеш.
Няма да се откажа! - Това амбиция ли е?
Толкова дълго ни лъжеха, че Земята е плоска като маса,
че огромни чудовища пазят края на света.
Не искам да ми казват от какво да се страхувам.
Искам да разбера сам за себе си.
Надявам се, страстта ти да се окаже заразителна, синко.
Татко, погледни!
Фернандо!
Да, кълна се! Кълна се в името на...
Благодарни сме за опрощаването на греховете
и чакаме възкресението на мъртвите.
На площада имаше клада.
Съгласни са да се срещнат с мен в Саламанка, следващата седмица.
Ако одобрят идеята ми, ще отсъствам дълго.
Знам.
Мисля, че не ти давам достатъчно.
Така е. Имам син от мъж, който не иска брак
и постоянно отсъства. - Ще спориш ли?
Често ми се спори с теб, но ти никога не си тук.
УНИВЕРСИТЕТА В САЛАМАНКА 1491 ГОДИНА
За съжаление, сеньор Колумб, точно тук се различават възгледите ни.
Запознат ли сте с трудовете на Аристотел, Аристофан и Птоломей?
Да, Ваше Високопреосвещенство.
Значи не може да пренебрегнете техните изчисления, според които
обиколката на Земята е 22 хиляди левги или дори повече.
Това означава, че океанът не може да се прекоси.
Но вие може да сте намерили доказателства,
че тези велики учени са сгрешили.
Запознати ли сте с теориите на Марин Тирски?
Да.
Тогава трябва да знаете, че той противоречи на Птоломей.
Той смята, че океанът е широк само 750 левги.
Флорентинецът Тосканели и френският кардинал Пиер Д'Айли смятат,
че изчисленията на Марин Тирски са верни.
Това означава, че океанът може да бъде прекосен.
Тишина! Господа, събрали сме се, за да обсъдим това предложение.
Да допуснем, че Марин Тирски е прав.
Колко, според вас, ще продължи пътуването.
Седем седмици. Дори шест, през лятото.
Марин Тирски греши. Многократно е опровергаван
от най-големите имена в географията.
Пътуването, г-н Колумб, ще отнеме поне година.
Да допуснем, че прекосите океана..., че достигнете Азия...
Какво ще спечели Испания?
Търговия, Ваша светлост.
Марко Поло твърди,
че Китай е сред най-богатите царства в света.
Дори и най-простите къщи са покрити със злато.
Само това ли ви интересува - златото?
Не. Ще запозная онези хора със славата на Бога
и ще ги направя поданици на Кастилия и Арагон.
Така Испания ще стане империя.
Ако Бог възнамерява да покаже вярата на Азия,
защо ще избира вас да го представяте?
Веднъж вече избра син на дърводелец за Месия.
Вие се смятате за Избрания?
На запад може да се стигне до Азия.
Ще го докажа.
Ковчежникът на Испания ни ласкае с присъствието си.
Държавата се интересува от предложението на този мъж, Ваше Високопреосвещенство.
С цялото ми уважение, но решението е наше.
Разбира се. Но ако той е прав?
Винаги съм намирал опасни подобни независими умове.
Ако той имаше криле щеше да се върне от небето,
и да каже че няма рай.
Испания не бива да пропуска тази възможност.
Особено от географска гледна точка.
Не става въпрос за география, а за реалност.
Този човек е наемник.
Държавата ни често използва наемници,
когато се отнася до облаги и стабилитет.
Това засяга колкото вас, толкова и мен.
Значи ще използвате влиянието си, за да помогнете на този еретик?!
Знаете ли кое е интересно във властта?
Може да бъде дадена без никакво усилие
и също толкова лесно отнета.
"Затова нищо не оправдава съучастието на Техни Величества
в рисковано начинание, основано само на неясни предположения
и смятано от учените за непрактично, дори и невъзможно."
Не ме слушаха. Не искаха да ме слушат.
Не се предавай! Изчакай!
Да чакам?! Колко още? Чакам от седем години.
Ако Бог е решил... - По дяволите Бог! -Христофор!
По дяволите всички ви!
Вие само седите на масите си, скалъпвайки теории базирани на какво?!
Никога не напускате манастира. Излезте навън! Вижте какъв е света!
И чак тогава ми кажи нещо, което мога да приема.
Тези са пълни с предположения! Просто лъжи.
Христофор!
Татко!
Не се говори с човек, който изкупва греха си.
А какво мога да правя?
Нищо. Това е целта, Фернандо?
Фернандо!
Сеньор Колумб?
Обърнах цяла Севиля да ви търся.
Не очаквах да ви намеря в манастир.
Казвам се Пинсон, Мартин Алонсо Пинсон.
Корабовладелец от Палос.
Този да не е шпионин?
Какво има? Обет за мълчание ли сте дали?
Изкупувате греховете си?
Тоя мой късмет.
Аз ще говоря, а вие кимайте, съгласен?
Така правим с жена ми.
Комисията ви отхвърли, нали?
Какво очаквахте, нали сте чужденец!
Искам да ви помогна.
Чудите се защо ви вярвам? И аз съм моряк.
Не обичаме да ни казват къде да плаваме.
Въпреки, че не ми личи, имам важни приятели.
Например един банкер, който ме финансира.
Казва се Сантанхел. Чували ли сте за него?
Може да ви уреди визита при кралицата.
Знаете ли защо? Тя му дължи пари.
Ще се срещнете с кралицата.
Вие, аз, кралицата, светът - всеки дължи нещо на някого.
Какво ще кажете?
Къде мога да се видя с този човек?
Тук. Ето го.
Мога ли да ви попитам нещо?
Да.
Защо искате да ми помогнете?
Вяра. Надежда. Милосърдие.
Но преди всичко, заради парите.
ПАДАНЕТО НА ГРАНАДА 2 ЯНУАРИ, 1492 ГОДИНА
Чакайте!
Маврите създават Гранада преди векове.
Сега си я връщаме.
Трагична победа. Губим една велика култура.
Но мисля, че всяка победа има цена. Нали, сеньор Колумб?
Дон Луиз де Сантанхел при дон Габриел Санчес.
Заповядайте!
Сеньор Колумб, сеньор Пинсон.
Изправи се и ела насам!
Не би трябвало да те слушам, след като съветът каза да не го правя.
Сантанхел каза, че си честен и прям човек, а Санчес че не си напълно луд.
Не повече от жената, която отне Гранада от маврите.
Те вярват, че океанът не може да бъде прекосен.
Какво говореха довчера за Гранада?
Че не може да бъде превзета.
Не мога да не уважа решението на съвета.
Можете да направите каквото поискате.
Колко малко знаете.
Защо да ви вярвам, сеньор Колумб?
Да говоря ли направо?
Не забелязвам да се въздържате.
Знам какво виждам.
Виждам човек, който не се примирява със света такъв какъвто е.
Човек, който не се страхува.
Виждам една жена, която... - Жена?!
Простете ми, но сте единствената кралица, която познавам.
В това поне сме наравно.
Вие сте първият мореплавател, който познавам.
На колко години сте, сеньор Колумб.
На 39, Ваше Величество.
А вие?
Аз съм на 40.
Ще ви информират за решението ми.
Мислех, че сте по-млада от мен.
Разходите ще са разорителни.
Не повече от разноските за два тържествени банкета.
Два банкета вместо нови земи и подправки...м... и злато.
Какво искаш да кажеш, Санчес?
Ако е прав, можем само да спечелим.
А ако греши, ще загубим съвсем малко.
Какво казва той?
Иска да бъде обявен за рицар с право да носи Златните шпори.
Иска да му бъде дадена титлата дон Христофор Колумб.
И тя да се предава на наследниците му.
Какво друго?
Да бъде провъзгласен за Върховен Адмирал,
вицекрал на Западна Индия
и губернатор на всички острови и земи, открити от него.
Най-високите благороднически титли, Ваше Превъзходителство.
На един имигрант, подслонен от монаси.
Има още. Иска да получи една десета от всички богатства,
пари, скъпоценни камъни, перли, метали, подправки
и други ценни стоки, придобити под неговата власт.
Не се тревожи, исканията му ще станат по-скромни.
Повярвай ми, ще станат.
Разгледахме исканията ви. Смятаме ги за прекалено големи.
И отговорностите са прекалено големи.
Ще разгледате ли договора?
Не! -Не?
А аз го мислех за идеалист. - Идеализъм и амбиции не са несъвместими...
Чаках дълго, борих се.
Сега искате да поема рисковете, а вие да приберете облагите.
Не! Не съм слуга...
Сеньор Колумб, не сте в положение да се пазарите с мен.
Не се пазаря.
Тогава сте твърде амбициозен.
А вие не сте ли?
Или амбицията при благородниците е добродетел, а у всички останали - недостатък?
Ако не искате да приемете, просто ще намерим друг.
Ако успеете да го направите, Ваше Превъзходителство...
...аз ще стана монах.
Ваше Величество!
Ще стане монах... Би било жалко, нали?
Кажи му да се върне.
Тя даде съгласието си.
Ако се върна, кълна се... - Не ми се кълни!
Не искам да ме чакаш.
Това е нещо, което не можеш да решаваш вместо мен.
ПРИСТАНИЩЕТО НА ПАЛОС, 3 АВГУСТ 1492 ГОДИНА
Прости ми, отче, съгреших.
Слушам те, синко.
Отче, аз измамих семейството си.
Измамих хората си, измамих и теб.
Излъгах. Пътуването е по-дълго отколкото казах.
Колко дълго?
Не знам. Кой би могъл да знае. Може би два пъти по-дълго.
Трябва да им кажеш. Да кажеш на хората си.
Ако им кажа, няма да дойдат с мен.
Знаеш че съм прав. Довери ми се.
Говори с тях или аз ще го направя.
Ти си дал клетва.
Нека Бог да ти прости. Аз вярвах в теб.
Дай ми опрощение, отче.
Влез!
Мендес, заповядай!
Чаша вино?
Какво има, Мендес? Говори!
Как знаете къде се намираме, като с дни не сме виждали земя?
А ти как мислиш?
Знам, че се ориентирате по звездите, като маврите.
Но не знам как точно го правите.
Вземи този квадрант!
Намери Северната звезда!
Трябва да си неподвижен.
Мерилото трябва да е вертикално.
Не мърдай.
Ако сбъркаш дори с 1 градус, ще се отклоним с 600 левги.
Колко показва? - 28.
Това е - 28-ми паралел.
Ще го следваме, докато стигнем земя.
Откъде знаете, че ще намерим земя на 28-мия паралел?
Не знам.
Мярка - 26, сър.
Мярка - 27, сър.
28.
29.
629.
629, сър. - Чух.
Капитане, нищо не разбирам.
Мисля, че аз разбирам.
Трябваше да видим земя.
Плаваме 9 седмици, Алонсо. Не може да е далече.
Не може и да е близо.
Не ми харесва миризмата на морето тук.
Мирише на уличница. - Разбира се.
Нали за това плават моряците.
А защо плава той?
Никой не знае. Той никога не говори.
Капитан Пинсон иска разрешение да се качи на борда.
Подведе ме. Излъга ме.
Изминахме повече от 750 левги.
760. - Ти си луд!
Говори по-тихо.
Назрява бунт... - Мислиш, че не знам?
Загубени сме.
Знам, че сушата е там. - Нищо не знаеш!
Слушай, корабите са мои и се връщаме обратно.
И какво? Водата е наполовина, а останалото е почти развалено.
Изобщо не трябваше да те слушам... - Пинсон, почакай.
Единственото, което можем да направим, е да продължим напред.
Земята е там. Близо е.
Кажи им това. Трябва да им го кажеш.
Бог не иска да прекосим този океан. Това пътуване е прокълнато.
Отплавахме заради алчност. Бог ни изостави.
Пътуването е прокълнато. Има знаци за това.
Хуанито има глас на ангел. Казаното от него е благословия,
а от теб - проклятие.
Чуйте ме!
Отначало всички се страхуваме.
Но онези, които превъзмогнат страха си, ще заслужат наградите си.
Не знам дали бог иска да прекосим този океан.
Но съм сигурен, че ти всяваш страх в сърцата ни.
Не можем да се загубим, докато вярваме в Бог и в себе си.
Един ден ще говорят за смелостта на първите мъже,
прекосили този океан и завърнали се. И вие ще можете да кажете:
Аз бях там, на "Пинта", бях на "Ниня" и на "Санта Мария".
Този жакет е за първия, който види суша.
И още 10 000 мараведи годишно до края на живота му.
Искам горе да има човек денонощно.
Алонсо, не оставяй вятъра да ни избяга!
Късметлийско копеле такова!
Земя!
Дъно на 25.
Дъно на 24.
23.
22.
21.
20.
18.
17.
Ето!
Земя! Право на борд!
Пусни котва!
ОСТРОВ ГУАНАНИ, 12 ОКТОМВРИ, 1492 ГОДИНА
Дон Христофор!
С милостта на Бога...
В името на краля и кралицата на Кастилия и Арагон...
По силата на дадената ми власт, кръщавам този остров
Сан Салвадор.
21 октомври, 1492г. Мисля, че се завърнахме в Райската градина.
Сигурно такъв е бил светът в самото начало.
Ако ще променяме туземците,
трябва да е чрез убеждаване, а не чрез сила.
Никой никога няма да види отново тази земя такава, каквато я видяхме ние за първи път.
Дойдохме с мир и чест.
Те не са диваци, нито ще се появят такива.
Приемете ги като свое семейство, зачитайте убежденията им.
Грабежът се наказва с камшик. Изнасилването - с меч.
Ти.
Утапан.
Колумб.
Къде намери това?
Благодаря! Имам си река от злато, в която да пикая.
Вижте!
Злато ли е? - Не.
Помогни му!
Направи нещо!
Молете се за него.
Със смъртта на Алонсо осъзнах колко сме уязвими
на тези острови и колко още имаме да учим.
Жителите на всеки остров ни посрещаха с щедрост и доверие.
Заради внезапната ни поява и външността ни,
те ни смятаха за богове и се държаха с нас, като с такива.
Дори с тяхна помощ не намерихме много злато.
Без да броим ценните предмети, дарени в знак на подчинение.
Ти ще говориш пръв.
Кажи му, че благодарим
за гостоприемството.
Той каза, че знае.
Кажи му, че някои от хората ми остават тук,
за да построят форт. Искам да се държи добре с тях.
Кажи му, че ще се върнем. Много от нас.
Той пита колко много.
Колкото листа има това дърво.
Ще има и други след тях.
Защо?
За да донесат божието слово.
Той каза, че си има Бог.
За да донесат и лекарства.
Той каза... - Че има лекарства.
Кажи му, че се възхищаваме на народа му.
Той знае, че харесвате жените му и златото.
Пинсон се разболя. Разяде го треска,
която не искаше да напусне тялото му.
Трябваше да се връщаме в Испания.
39 мъже, доброволно останаха на острова,
за да строят форт. Нарекох го "Рождество".
За седем месеца не видях нищо,
което да напомня за цивилизациите, описани от Марко Поло.
Нито градове, нито мостове, нито храмове покрити със злато.
Не видяхме континента, но аз знаех, че е там.
Корабите ми не са натоварени с подправките и златото,
за които се надявах, но тази земя опияняваше ума и душата ми.
Единственото, за което можех да мисля беше да се върна
в този неизследван рай.
Това беше възможност за ново начало.
Трудно ще се отървете от вашия пророк сега.
Напротив.
Сам си кове кръста.
Насладете се на аромата на тютюна.
Опитайте!
Казвате, че това е индиански порок?
Не виждам къде е удоволствието, което ще го превърне в грях.
Индианците нямат такава дума, Моксика.
А имат ли такива мисли?
Те се разхождат голи, както ги е създал Бог.
Бог? Кой Бог?
Природата е техният Бог. Сякаш Бог и природата са едно цяло.
Те го виждат в листото, в камъка, в мидената черупка.
Целите острови са в гори.
Извинете ме, дон Христофор, кажете нещо за златото.
Виждал съм и по-чист метал Има ли още?
Повече от удоволетворени сме, Христофор.
Достатъчно.
Добър фехтовач сте.
За човек от простолюдието?
Вашето второ пътешествие,хм? 17 кораба, 1500 души?
Благодарение на вас.
Дон Христофор Колумб, дон Франциско де Бобадия.
Може да ви е от полза.
Много добре е запознат със законите ни.
Чух, че ще назначавате губернатори на островите.
Бих искал да ви предложа кандидатурата си.
Простете ми, дон Фрациско, но постовете вече са заети.
Мога ли да попитам от кого?
От двама много способни мъже.
Убеден съм, че са хора от висшето общество.
Франциско много разбира от държавно управление.
Ами, имаме нужда от нотариуси. Свържете се с моите хора.
Франциско е съдия. - Добре.
Имаме нужда и от съдии, само че още няма престъпници.
Разбирам, че съм сбъркал.
Колумб няма нужда от услугите ми.
Имате талант да си създавате врагове.
Да не би вече да имам такива?
Не мислите ли, че е опасно да се издигате толкова бързо?
Беатрикс...
Мога да уредя Фернандо и Диего на служба при кралицата.
Това е голяма чест. Не можем и да се надяваме на нещо по-добро.
Нещо по-добро?! По-добро от това да са при майка си?
Не говоря за това.
А за какво?
Ще отсъствам няколко години.
Имам силни врагове в двора. Момчетата носят името ми и титлите ми.
По този начин те ще бъдат недосегаеми.
Ще можеш да ги виждаш когато поискаш.
Не осъзнаваш какво искаш.
Напротив. Иска ми се да ти бях дал по-друг живот.
Съжалявам.
Не казвай, че съжаляваш, защото не е така.
Живееш живота, който сам си избрал.
А аз съм избрала теб.
Трябваше да ни попиташ. Та аз съм картограф.
А сега си Лейтенант-Генерал на Западните Индии. Поздравления, Бартоломей!
Той току-що излиза от семинарията и не може да използва меч.
Дори не съм докосвал меч. - Има време да се научиш.
Защо се оплаквате?
Това е животът, за който сте мечтали.
Това са твоите мечти.
Не искате ли да помогнете на собствения си брат?
Ще ме изоставите ли?
Кучи син! Все става твоето.
Винаги съм бил на твоя страна. Отидох в Португалия заради теб.
Аз съм най-старият!
Как бихме могли да забравим? Каза достатъчно.
Нека ви покажа нещо!
Кажете ми? На кого да вярвам?
Нали сме братя? Имаме кръвна връзка.
Имам нужда от вас. И от двама ви.
Пристигнаха конете. Чудесна двойка.
Върни ги. - Моля?
Приличат на мулета.
Дано си се справил по-добре с работниците? Какви нае днес?
30 ковачи, 28 алебардисти, 20 дърводелци, 100 фермера,
20 миньори и доктор Ченка, кралския хирург.
Значи ще имаме и кралско здравеопазване.
ЗАПАДНА ИНДИЯ - 28 НОЕМВРИ, 1493 ГОДИНА
Огън!
Още веднъж!
Къде са?
Ходом марш!
Адмирале!
Хуанито.
Това ли е новият ти свят, адмирале?
Мисля, че диваците имат нужда от урок.
Три глави за всеки отнет живот.
Без милост!
Няма да има отмъщение.
Това бяха братята ни, приятелите ни, сънародниците ни,
а ти казваш, че няма да има отмъщение?!
Това ще бъде измито с кръв.
Ако искаш да запазиш главата си, ще правиш каквото ти кажа.
И аз изгубих приятели. 39 мъже, които ми вярваха.
Щом искаш война - добре.
Ние сме хиляда, те са десет хиляди.
Кой ще убиеш? Кое племе?
Няма значение.
Моксика, не забравяй с кого говориш!
Дошли сме да останем, а не да започнем кръстоносен поход.
Ще преглътнем гнева си и в името на загиналите
ще изпълним това, за което сме дошли.
Питай го... какво се е случило с хората ми.
Войни дошли от морето, от Карибите.
Племето избягало. Като се върнали,
всички испанци били мъртви.
Маймуната лъже.
Губиш си времето с приказки. Ето ги къде са. По-добре да ги избием.
Не. Ще правим каквото кажа.
Кажи му, че няма да навредим на хората му,
въпреки че можем да го направим.
Ще работим с хората му и искаме мир.
Питай го дали разбира.
Той разбира.
Ще ни съдейства ли?
Каза, че знаеш отговора.
Моксика, трябват ми конете ти.
Моят кон не работи.
Всички трябва да работим.
Не и моят кон.
Прости ми, Моксика, но точно за твоя кон говорех.
Благодаря ти, Моксика.
Сега!
Скъпи синове, в нетърпимата жега
ние строим първия град в Новия свят.
Плановете са на един флорентински архитект,
Леонардо да Винчи.
С божието желание, ще построим неговия идеален град.
Опитваме се да свикнем с храната на индианците.
Месото е далечен спомен,
но до седмица мелницата ще е готова да произвежда брашно.
Скоро ще ядем собствен хляб
и вече никога няма да подценявам вкуса му, както и уюта на дома.
Постоянно мисля за вас: баща ви.
Искаш ли я?
Можеш да я имаш.
За Новия свят, приятелю.
За губернатора на комарите.
Добра готвачка е.
Какво е това месо?
Игуана.
Какво не е наред? Това е индианско ястие.
Но аз не съм индианец.
Знаеш ли, Христофор, мисля, че Джакомо е прав.
Не можем да караме само на царевица и чушки.
За плантациите ни трябват черни роби.
Всичко изгнива преди да може да бъде ожънато.
Забелязал ли си? Конете и прасетата се размножават.
Не мога да ги спра. Сигурно е от жегата.
Трябва да призная, че жегата влияе така и на мен.
Прав си и за двете. Но фортът трябва да е готов преди дъждовете.
Трябва да се постараем.
Какво имаш предвид?
Всеки годен мъж трябва да работи.
Всички ние. Включително и благородниците.
Те са освободени от работа, Христофор.
Е... сега няма да бъдат.
Какво казва?
Нищо не е намерил.
Питай го защо.
Спрете го! Върнете го!
Твърди, че нищо не е намерил.
Лъже. Кажи му да сложи ръката си на масата. Ето така.
Кажи му, че знам, че крият злато от нас.
Кажи им, че така се отнасяме с крадците и лъжците.
Дон Адриан, не можете да постъпите така.
Не мога?
Твоята жестока постъпка, предизвика хаос.
Племената се съюзяват за война срещу нас.
За това си виновен ти и престъпната ти свирепост.
Свирепостта е единственото, което тези маймуни разбират.
Трябваше да направиш същото преди много време.
Твоят подход не върши работа.
Ще бъдеш арестуван и лишен от права
до завръщането ти в Испания където ще бъдеш съден.
Имаш ли да кажеш нещо?
От четири години сме тук.
Стояхме тук, защото повярвахме на обещанията ти.
Но не намерихме, нито злато, нито твоя земен рай.
Ти и братята ти се провалихте, сеньор Коломбо.
Бързо, дон Джакомо! - Какво има?
В мината! Извикайте, дон Христофор.
Моксика е прав. Твоят подход не върши работа.
Трябва да ги намерим.
Чу ли ме? Трябва да ги намериш.
Виждаш ли какво са направили?
Вие сте направили същото с вашия Бог.
Познаваш ли ги?
Спрете!
Огън!
Моксика!
Знаеш какво ще кажат за това в Испания?
Нали?
Ти си едно нищо.
Твоите копелета никога няма да наследят титлите ти.
Ние сме всичко.
Ние сме безсмъртни.
Кучи син!
Искам да се върна в Испания.
Не желая да остана повече на това безбожно място.
Те са престъпници. Имат дълг към Испания.
Моксика си плати, те също ще си платят.
Не ви разбирам, дон Христофор.
Равнявате християни с езически диваци. И какво предлагате в замяна?
Един нов свят.
Никой не го иска. Само вие.
Не е така. Вижте тези хора,
те могат да се върнат при семействата си,
но остават, защото искат нещо ново, нов свят.
Тръгвам си. Със следващия кораб.
Както желаете,
но така няма да ми помогнете да направя това място по-набожно.
Мисля, че надеждата съществува само по време на пътуването.
В началото всичко е възможно. Всяка надежда, всяка мечта...
Никой не се надявал, че ще бъде лесно.
Не е така, както си го представях.
Марченс беше прав, Бартоломей.
И ада, и рая могат да бъдат на земята.
Носим ги в себе си, където и да отидем.
Утапан, говори!
Никога не се научихте да говорите на езика ми.
Ваше величество поиска да чуе истината за остров Хиспаниола.
Действията на Христофор Колумб - Върховен адмирал
и губернатор на острова доведоха обстановката до състояние
на хаос разрушение и безумие.
Още от самото начало Той показа че е неспособен да се справя
с управлението на острова.
Назначи братята си на важни постове,
наранявайки гордостта и достойнството на благородниците. Той обеща да построи град.
Град Изабел, кръстен на нейно Величество.
Няколко мизерни колиби на неподходящо място, отнесени от дъждовете и калта.
Той обеща и злато.
След като видя, че не се намира лесно,
той накара индианците да плащат данък.
Месечен данък в злато.
Тези, които не можеха да платят данъка, биваха наказвани
или заколвани.
Принуди благородниците да работят тежка работа.
Постави ги наравно с индианците. Превърна ги в свои роби.
Адриан де Моксика се опълчи
срещу това отношение и бе екзекутиран.
Вярно ли е това, брат Буил?
Да, всичко е вярно. Всичко. Видях го. Видях го с очите си.
Той обеща рай,
но се провали.
Трябва да бъде сменен. Моментално.
И кого предлагате за този пост?
Сещам се за един човек, предан на Ваше Величество.
Един мъж, готов за служба.
Дон Франциско де Бобадия.
Да. Спомням си.
Писмата за назначението ми.
Аз съм новият вицекрал на Индиите. - Поздравления.
Мога ли вече да потърся континента?
Континентът беше открит преди няколко седмици
от един друг италианец.
Америго Веспучи.
Далече ли е?
Не съм мореплавател, но чух, че е на не повече една седмица по море.
Надявам се, че не сте твърде разочарован.
Как бих могъл да бъда?
Открили са континента там, където казах, че е.
Опасявам се, че това не е най-лошата новина.
ЗАТВОРЪТ НА КАСТИЛИЯ ЯНУАРИ, 1501 ГОДИНА
Диего! - Татко!
Фернандо!
Станал си истински мъж.
Ще те измъкнем оттук. Сантанхел ще говори с кралицата.
Браво.
Тръгвам веднага, щом ме освободят. - И аз ще дойда.
В сегашното ти състояние това е лудост, татко.
Никой не те кара да идваш с нас.
Стани, моля те!
Вече изглеждам по-стар от вас.
Търсих причина да ти позволя да се върнеш.
Въпреки, че се постарах, не успях да намеря.
Помогни ми да намеря една.
Цял живот мечтая да достигна континента.
Мислех, че мечтите ми са грандиозни,
но действителността надмина всичките ми очаквания. Надмина ги с много.
И сега бих искал да изследвам тази земя,
преди да умра.
Позволявам ти да предприемеш ново пътуване.
Благодаря.
Но без братята ти.
Няма да стъпваш на никоя от новите колонии.
Новият свят е провал.
А Старият успех ли е?
Знам. Не трябва да търпя неговото безочие.
Тогава защо?
Защото той не се страхува от мен.
Ти си мечтател.
Погледни навън.
Какво виждаш?
Виждам кули, дворци, камбанарии. Виждам цивилизация.
И виждам шпилове, извисени към небето.
Всичко това е създадено от хора като мен.
Независимо колко време ще живеем, Санчес,
едно нещо никога няма да се промени между нас.
Аз успях, а ти не.
Колко си красива!
Невероятно е как никой не те отнел от мен.
Опитаха, но аз не им позволих.
Взеха всичко.
Не всичко.
Мислиш ли, че ме интересува?
Отново съм свободен.
Парите не правят човека по-богат, само по-зает.
Господи! Колко ми липсваше!
С Божията милост и с тази на Техни Величества
е открит нов континент. Той попада под властта
на испанската корона през 1492 г.
Както техни Величества знаят,
университетът в Саламанка винаги е защитавал теорията
за съществуване на непозната земя на запад.
Най-сигурният път до континента вече е категорично доказан.
750 левги на запад-югозапад до остров Санто Доминго,
оттам на запад-северозапад като Сан Хуан остава на север,
се стига до остров Хиспаниола и северния нос на Сан Рафаел.
Оттам за континента се минава покрай нос Gracias A Dios.
Испания, с благоволението на Техни Величества
доказа на човечеството съществуването на Нов свят.
Тера Инкогнита.
Този континент беше открит от един мореплавател
упълномощен от Техни Величества. Името му е Америго Веспучи.
Санчес!
Каква трагедия! Един пропилян живот.
Пропилян?
Ако някога някой си спомни за нас,
ще бъде благодарение на него.
Диего е в съда със Сантанхел.
Ще се опитат да възстановят привилегиите ти и може би къщата.
А той как е?
Диего иска да започне търговия с перли в Санто Доминго.
Получава много писма за теб, повечето от екипажа ти.
Изпратил е няколко.
Има едно от Мендес. - Какво пише?
Иска да те посети. Написал е адреса си.
Никога не е имал дом, освен корабите ми.
Татко искам да ми разкажеш всичко, което си спомняш.
Не знам откъде да започна. - Кажи първото, което ти идва на ум.
Спомням си...
През 1502 г., Колумб, заедно с Фернандо,
плава за последен път до Новия свят.
Достигат до Панама, където индианците им показват Тихия океан.
Биографията на сина му поставя Колумб на полагащото му се място в историята.
През 1992 г., негов потомък, Христофор Колумб,
става почетен адмирал в испанския военноморски флот.
"В живота има повече въображение, отколкото в мечтите..."